Mikä sinun nimesi on? -Harry Caine.
Ennen olin Mateo, elokuvaohjaaja.
Jo nuorena leikittelin ajatuksella, että olisin itseni ohella joku muu.
Yksi elämä ei riittänyt, joten keksin pseudonyymin Harry Caine.
Seikkailija, josta tuli kirjailija.
Kirjoitin kaiken hänen nimissään.
Vuosikaudet Mateo Blanco ja Harry Caine -
jakoivat saman kehon, minun kehoni.
Sitten tuli hetki, jolloin saatoin olla vain Harry Caine.
Minusta tuli pseudonyymini. Kirjailija itsensä armosta.
Yhtä asiaa en osannut odottaa: Harry Caine olisi sokea kirjailija.
Ernesto Martel on kuollut!
Kuka? -Ernesto Martel. Tunnen hänen pojantyttärensä.
Hän on siis kuollut. -Niin.
Tunsitko hänet? -En.
Mikä sinua kiinnostaa? Politiikka, talous, kulttuuri?
Sinä kiinnostat. Millainen olet? Kuvailisitko itseäsi?
Mitä haluat tietää? -Vaikka sinun mittasi.
90, 68, 90.
Minkä väriset silmäsi ovat? -Vihreät, kesällä sinertävät.
Entä hiuksesi? Mitä sinulla on ylläsi?
Minulla on vaaleat, pitkät hiukset.
Liilanvärinen toppi, tiukat farkut...
Tiukat? -Niin. Ja korkeat korot.
Kuinka korkeat? -Tosi korkeat.
No niin...
Vaaleat hiukset, pitkät.
Sitten silmät...
Vihreät silmät, kesällä sinertävät.
Ja iho...
Upea iho!
Huulet...
...ovat täyteläiset.
Voinko käydä wc:ssä? -Totta kai. Se on käytävän päässä.
Anteeksi, luulin että olet yksin.
Voinko tulla, vai otatteko uusiksi? -Tule vain, lopetimme jo.
Hän auttoi minut kadun yli ja pyysin häntä lukemaan lehden. -Vai niin.
Hirveä sotku!
Mitä etsit? -Paitaani.
Tässä tämä paitasi.
Kiitos. -Oliko muuta?
Sukat? -Kiitos, mielellään.
Tässä. -Kiitos.
Hei. -Hei.
Harry, minä menen nyt.
Kiitos talutuksesta. -Ei kestä.
Seisot jalallani. -Anteeksi!
Oli oikein mukavaa. -Niin oli.
Kiitos. -Ei kestä.
Minun pitää mennä.
Toivottavasti tapaamme vielä. -Niin.
Et voi tuoda tänne ketä tahansa kadun yli taluttajaa!
Sinulle sattuu vielä jotain. -Minulle on sattunut jo kaikkea.
Nyt vain nautin elämästä.
Diego kertoi, että käsikirjoituksesi on valmis.
Haluaisin lisätä vielä epilogin.
Minun piti viedä se tänään tuottajalle ja ohjaajalle.
Voit viedä sen huomenna.
Ernesto Martel on kuollut.
Hän oli kai hyvin sairas.
Emme ole puhuneet hänestä aikoihin.
Se on totta.
Hei. -Näytät kamalalta.
Juoksin tänne. -Nyt on maanantai.
Turhaan juokset, ei meillä ole kiirettä.
Minulla on. Minä lupasin. -Saat sen illalla.
Diego, muutetaan sitä loppua.
Nytkö? -Niin.
Mieti seuraavaa käsikirjoitusta. Fantasiaa tai kauhua kersoille.
Se myy parhaiten. -En tiedä, pystynkö sellaiseen.
Olen miettinyt tarinaa Arthur Millerin pojasta.
Sen kirjailijan, joka nai Marilynin?
Se ilmesty Vanity Fairissa. Luin se El Paíslsta.
Marilynin jälkeen hän nai valokuvaaja Inge Moratin.
Heille syntyi poika, down-lapsi. Miller salasi poikansa.
Ei mainitse häntä muistelmissaan eikä halunnut nähdä häntä.
Vaikka vaimo kuinka aneli. -Kamalaa!
He tapasivat sattumalta, kun Miller puhui erään jälkeenjääneen puolesta.
Tämä oli tuomittu kuolemaan pakotetun tunnustuksen perusteella.
Hänen oma down-poikansa oli salissa.
Puheen jälkeen poika nousi lavalle halaamaan isäänsä.
Miller ei tiennyt, miten pojasta pääsee eroon -
kunnes tämä päästi irti ja sanoi:
''Olen poikasi Daniel. Olen ylpeä sinusta, isä.''
Tarvitsemme Millerin perheeltä luvan tarinaan. -Muutamme kaikki nimet.
Aiheena ei ole kirjailijan halpamaisuus, vaan se -
että poika selviytyi kantamatta isälleen kaunaa hylkäämisestä.
Kiehtova aihe -
mutta kun vuosia sitten aloit taas tehdä käsikirjoituksia -
sanoit, ettet tekisi jatko-osia, uusintaversioita tai elämäkertoja.
Yllätyin elämäkerroista. -Tämä olisikin tarina selviytymisestä -
ja luontaisesta hyvyydestä. -Joo. Menen avaamaan.
Hei, María Cruz. Toin jogurttia, puhdistusaineet ja mehu on loppu.
Ja haetko vaatteet pesulasta.
Minä menen nyt. -Selvä.
Puhutaan myöhemmin, Harry. -Tehdään niin.
Mitä mies? -Mitäs tässä.
Onko sulla se cd? -Latasin juuri.
Hieno homma.
Hei, otatko metaa? -En, pitää välillä nukkuakin.
Ole vähän edessä. -Joku voi nähdä.
Ei täällä ole paljon ketään.
Hei, tarjoatko lasillisen? -Ota mitä haluat.
Otatko sinä? -En.
Selaa nuolinäppäinten avulla...
...sovellukset....
Selaa internetiä...
...muistokirjoitus...
Chileläissyntyinen finanssimies Ernesto Martel -
kuoli eilen Madridissa. Hän oli 90-luvun johtavia liikemiehiä.
Hänen 80-luvulla luomansa Ermar Capital -
rahoitti useita julkisia projekteja Etelä-Amerikan maissa.
Kahdesti avioitunut kahden pojan isä vetäytyi julkisuudesta -
Apresto-skandaalin ja veronkiertosyytteiden takia.
Vuonna 2002 hänet tuomittiin kolmeksi vuodeksi vankilaan...
Puhuin juuri liikenneministerille -
ja asia etenee.
Rakennamme Caracasin metron.
Totta kai, rahaa on.
Vähintään viisi vuotta.
Kuule, etsin luotettavaa yhtiötä, ja ajattelin teitä.
Tietenkin. Minä vastaan kaikesta.
Presidentti itse sanoi niin.
Soitan myöhemmin, jooko?
Niin, herra Martel? -Lena, tulisitteko tänne.
Sanelisin kirjeen. -Tulen heti.
Hei, Lena. -Huomenta.
Kirje on teollisuusministerille.
''Hyvä Antonio, minulla on ilo...''
Anteeksi.
Onko kaikki hyvin? -On, on.
''Minulla on ilo ilmoittaa, että piakkoin -
tapaan venezuelalaisen komitean...''
Kertokaa, mikä on. Voin varmasti auttaa.
Isäni pääsee tänään sairaalasta, ja haluaisin mennä vastaan.
Ilman muuta. Mikä hänellä on?
Vatsasyöpä, ja se on levinnyt.
Olen todella pahoillani. -Kiitos.
Missä isä on? -Odottaa sisällä.
On tämä uskomatonta. Heittivät hänet kadulle kuin koiran!
Hänethän piti leikata tällä viikolla.
Niin piti, mutta aamulla lääkäri sanoi, että isä voi lähteä kotiin.
Kun kysyin syytä, hän sanoi: ''On heinäkuu, lähden lomalle.''
Lomalle? -Kysyin, että heitetäänkö hänet ulos.
Hän sanoi: ''Ei, rouva. Hän pääsee kotiin''.
''Miten me pärjäämme,'' minä kysyin. ''En tiedä. Minä lähden lomalle''.
''Hän kuolee'', minä sanoin. ''Kuoleepa rauhassa kotonaan.''
Kiduttavat 20 päivää testeillä, ja nyt vielä tämä!
Tytöt, unohditteko minut?
Isä! Ei sinua unohdeta.
Tyttöseni... -Mennään ihan varovasti.
Onpa mukavaa päästä ulos.
Panen laukun tänne taakse.
Tässä sinun on hyvä olla.
Tuon lääkkeesi. -Yritä levätä.
Menen nyt, on paljon tehtävää. Voit soittaa milloin vain.
Tulen taas aamulla.
Hei sitten, äiti. -Pidä itsestäsi huolta.
Madame Mylene? Severine täällä.
Tämäpä mukavaa! Pitkästä aikaa.
Tarvitsen rahaa. -Milloin?
Nyt! Olen vapaa vain viikonloppuna.
Katson, mitä voin tehdä.
Voinko soittaa illalla, jos keksin jotain? -Ilman muuta.
Severine?-Kuka siellä?
Soitan Madame Mylenen puolesta. -Ei täällä ole ketään Severineä.
Taisi tulla väärä numero. Anteeksi.
Viivanne, rouva. -Kiitos, Alex.
Hei. Joko hän soitti -Kuka?
No se asiakas!
Annoit numeroni! -En voinut kieltäytyä.
Ei se niin toimi! Oletko seonnut?
Hän tietää sinusta kaiken. En kertonut, hän otti itse selvää.
Hän tietää, että olet näytellyt, myös minun palveluksessani.
Hän pyysi soittamaan, jos ottaisit yhteyttä. Hän on paras asiakkaani.
Niin? -Magdalena kulta!
Miten isä voi? -Huonosti!
Yö oli kamala. Hän oksensi vertakin.
Sisuskalut kai ihan hajalla.
Mitä minä teen? -Tulen sinne.
Herra Martel, Lena täällä. -Huomenta, Lena.
Anteeksi että häiritsen... -Et toki.
Soitan, koska isä tekee kuolemaa. Hänet on saatava sairaalaan.
Lähettivät hänet eilen kotiin, emmekä tiedä, mitä tehdä.
Ei hätää. Tiedän yksityisklinikan. Minä hoidan kaiken.
Ei mitään hätää. Tohtori Blasco on Euroopan paras vatsakirurgi.
Kuinka potilas voi? -Hän oli hyvin huonona, kuten tiedätte.
Voitteko pelastaa hänet? Olen Ernesto Martel.
Yritämme, mutta vielä ei voi leikata. -Entä huomenna?
Ehkä. Hän saa parenteraalista ravintoa ja tarvitsee verensiirron.
Tehkää ihme ja pelastakaa hänet. -Sehän on velvollisuuteni.
Pidän teidät ajan tasalla.
Voinko jäädä, tohtori? -Toki.
Voitte olla hänen luonaan niin kauan kuin tahdotte. -Kiitos.
En voi kyllin kiittää teitä. -Olen käytettävissänne.
Äiti, haluatko että jään? -Ei tarvitse, teit jo kylliksi.
Haenko sinulle syötävää? -Älä suotta, syön myöhemmin.
Minä soittelen.
Kuka siellä? -Olen Ray-X.
Ray-X? Ei sellaista nimeä olekaan.
Lempinimi. Vedin aikanaan ekstaasia.
Mitä tahdot? -Tehdä kanssanne käsikirjoituksen ja ohjata sen.
Oletko ohjaaja? -Tein hienon dokumentin 14 vuotta sitten.
Tämä olisi ensimmäinen elokuvani.
Soita agentilleni Judit Garcíalle ja sovi tapaaminen.
Minä menen nyt suihkuun, kuten aioinkin.
Aiotko seistä siellä koko päivän? -Ette antanut Judit Garcían numeroa.
Katso luettelosta. Hän on tuotannonjohtaja.
Minä menen nyt. -No mene, mene.
Harry, minä täällä. -Hei, Judit.
Joku nuori ohjaaja soitti. Ray-X.
Käsikirjoitusasiaa. Tiesitkö siitä? -Kyllä.
Hän haluaa tavata tänään tai huomenna.
Pyysin ennakkoa, ja hän suostui.
En ehdi mukaan, ne jenkit tulivat jo.
Puhun hänen kanssaan. Kerron sitten sinulle.
Toivottavasti pidät hänestä. Rahakas mies. -Oletko nähnyt hänet?
Päättelin äänestä ja sekistä, jonka hän pian antaa.
Diego saa tulla mukaasi Ciao.
No niin, Alicante vai Barcelona? -Barcelona.
Sen ohjaaja haluaa. -Alicante on parempi.
Onko herra Harry? -Työhuoneessaan.
Hei, olen Ray-X. -Hauska tavata.
Käy istumaan.
No, kerro. -Pidän kovasti töistänne.
Olen nähnyt ne kaikki. -Kiitoksia.
Mennään asiaan. Millaista tarinaa ajattelit?
No tuota... -Niin?
Tekisin tarinan pojan kostosta isävainajalleen.
Miksi poika haluaa kostaa?
Isä tuhosi hänen elämänsä. -Miten?
Isä on väkivaltainen homofoobikko. Häikäilemätön ja hallitseva.
Poika, herkkä taiteilijasielu, kärsii komplekseista ja on heikko.
Hän yrittää miellyttää isäänsä. Hän on homoseksuaali -
mutta avioitui kahdesti ja erosi, kuten isänsäkin.
Ja hänenkin poikansa vihaa häntä.
Isän kuoltua poika voi vihdoin aloittaa kaiken alusta.
Se on hänen pelastuksensa ja kostonsa -
ja tarina, jonka haluan kertoa. -En taida olla etsimäsi kirjoittaja.
Kyllä te olette. Enemmän kuin tiedättekään.
Maksan mitä vain pyydätte. -Liian henkilökohtaista.
Saatte vapaat kädet. -Ei, kiitos.
Ja nyt, jos sopii... Diego!
Jätän puhelinnumeroni. -Saanko pyytää...
Jos muutatte mieltänne.
Mennäänpä nyt! -Älä koske!
Näemme varmasti vielä. -Se olisi minun kohdallani ihme.
Nyt heti. -Tullaan!
Näkemiin.
Mikä paskiainen!
Taisi puhua itsestään. -Niin kai.
Avaa ylin laatikko. Käy läpi vuoden -94 kuvausten valokuvat.
Hän voi olla niissä.
Etsi vain.
Tässä! -Kuvaile sitä kuvaa.
Hän on kanssasi kuvauksissa.
Pitkä, suora tukka. Videokamera kädessä.
Arvasin. -Kuka hän on?
Ernesto Martelin poika. Mitä hän nyt haluaa?
Pane kuvat pois ja sulje laatikko.
Ernesto, minä täällä. Meidän on puhuttava pojastamme.
Ei nyt, Rosana. -Hän kokeili vaatteitani!
Itse teit hänestä tyttömäisen minun kiusakseni.
Hän saa tulla sinne. Olet hänen Isänsä.
En ole ollut hyvä isä 19 vuoteen. Tuskin opin nytkään. Pitää mennä.
Sano Ernestolle, että soittaa itse, jos haluaa jutella.
Älä ole noin ankara. -Mokomat kiristäjät!
Autatko vähän? -Tietenkin.
Kutsu poikasi käymään täällä. -Sitä hänen äitinsä ehdotti.
Taidan pitää sinut erossa heistä.
Saisin seuraa. Pitääkö poika elokuvista tai teatterista?
Kovastikin, kai. Äitinsä epäilee häntä hintiksi.
Jos kutsun hänet, kerro onko hän homo -
ja voiko asialle tehdä jotain. -Mistä minä sen tiedän?
En pyydä naimaan... -Kiitos vain!
Kyllä te nätit tytöt tiedätte. -Saat kyllä itse soittaa hänelle.
En pidä siitä, että asut miehen kanssa. Mitä lapsesikin ajattelevat?
Että isä on homoseksuaali, hänellä on hyvä maku ja hän on onnekas.
Jos olen heille rakas, he hyväksyvät sen.
Olisit kertonut ennen häitä!
Olit niin isän rahojen lumoissa, ettet tajunnut -Miten niin?
Lopetan nyt, toinen puhelu odottaa.
Ei kai vain toinen ex-vaimosi? -Toivottavasti ei.
Älä mene ikinä naimisiin, Mario. -Ei ole suunnitelmissa.
Täällä Judit García. -Hei, Judit. Saitko ne rahat?
En halua niitä. Palautin ne sinulle, Ernesto.
Sanoisit Ray. Se on taiteilijanimeni.
Taiteilijanimi? Mitä oikein yrität? -Pyyhkiä pois isäni nimen.
Miten se liittyy Harryyn? -Olen aina halunnut tavata hänet.
Haluan tehdä elokuvan hänen tekstistään.
Minulla on näyttelijä miespääosaan.
Et ole ohjaaja! -Katso dokumenttini, niin olet eri mieltä.
Ernesto, unohda meidät! -Älä pelkää, en ole isäni.
Pysy kaukana Harrysta, tai ilmoitan poliisille!
Ei huvittaisi etsiä kuvauspaikkoja, mutta jenkit maksavat hyvin -
ja tarvitsemme ne rahat. -Älä minusta huoli, pärjään kyllä.
Anna se Tonino Guerran kirja.
Olen huolissani Harrysta. Huolehdi hänestä.
En ehdi vahtia häntä, äiti.
Kaksi viikkoa vain! -Kyllä Harry pärjää.
Pelottaa se Erneston poika.
Jos hän ilmestyy tänne tai soittaa, ilmoita heti. -Mitä pelkäät?
En luota siihen hulluun. -Miksi?
Se on pitkä tarina. -Kerro lyhyesti.
Nyt ei ole sopiva hetki.
Eipä tietenkään!
Jos et välitä huolehtia Harrysta, jään Madridiin tai pestaan jonkun.
Voin kyllä pitää hänelle seuraa. En vain kestä tätä salailua.
Milloin äitisi palaa? -Kymmenen päivän päästä kai.
Mitä katsot? -Ilmoitusta, jossa lukee ''Anna verta''.
Aiotko luovuttaa verta? -En.
Anna Verta on hyvä naisen nimi ja sopisi elokuvan nimeksi. -Totta.
Se voisi olla vampyyrielokuva. -Aivan.
Ilmoituksen ovat laittaneet vampyyrit -
jotka ovat veripalvelussa töissä ja käyttävät luovutetun veren itse.
Äitisi pitäisi siitä. Tehdään käsikirjoitus.
ANNA VERTA
Vampyyrit ovat kuin kiinalaiset: huomaamaton osa yhteiskuntaa.
Ja ne hallitsevat monia aloja.
Tulee mieleen aurinkolasit. -Yökerhot ja hämärät baarit...
Valvominen on verissä. Sopivat yötyöhön.
Entä aurinkovoiteet?
Ne raukat ovat herkkiä ilmaston- muutokselle ja otsonikadolle.
Siksi niillä on markkinoiden parhaat aurinkovoiteet.
Voiteen on oltava paksua, jotta se suojaisi koko päivän.
Näin tarina alkaa: Kaunis tyttö on ilkosillaan -
sivelee iholleen paksua voidetta ja lähtee veripalveluun töihin.
Kalpea, samettinen iho...
Upea alku! Tarvitaan myös rakkaustarina.
Nuori vampyyrityttö ja tavallinen poika.
Tyttö työskentelee veripalvelussa, missä he käyttävät veren itse.
Poika tulee luovuttamaan verta. He ihastuvat toisiinsa.
Tyttö pistää neulan poikaan ja menee hurmioon.
He alkavat tapailla. Tyttö ei halua pojasta vampyyria.
Vampyyrit eivät käännytä ketään eivätkä pure kuin pakosta.
Mutta pitävät seksistä. -Tietysti.
Tarinaan pitää vain saada jännitettä.
He himoitsevat toisiaan, mutta yhtäkkiä tyttö empii. -Miksi?
Hän pelkää puraisevansa pojan kaulavaltimoa.
Poika saa ottaa hänet edestä ja takaa, mutta ei suudella suulle.
Entä rinnat? -Vaaran paikka. Kun poika suutelee tytön rintoja -
tyttö repii tyynyn hampaillaan palasiksi!
Ottaako tyttö suihin? -Ei. Hän purisi vehkeen irti.
Ei mies kaipaa suutelua, mutta suihinottoa kyllä.
Rakastunut poika hyväksyy sen.
Myöhemmin tyttö pitää kuonokoppaa, molempien suojaksi.
Kiihko saa tytön hampaat erektioon, ja hänelle kasvaa suden kuono.
Loistava tarina. Kirjoita sinä se.
Sparraan sinua nyt vuorostani.
Soitat hiton hyvää musaa.
Mä tykkään susta. Kertoiko Alex?
Ollaan kaverit. Kerrot mulle kaiken.
Pitää tehdä töitä. -Saat kertoa mulle kaiken.
Haen juotavaa.
Sori, se on gammapäissään.
En tykkää lääppimisestä.
Ota ekstaasia. Vähän vaan.
Ihan vähän. Huomenna on töitä.
Tehdään tosi upea vampyyritarina.
Otatko gammaa? -Otin jo ekstaasia.
Alex, sun frendi taitaa pitää musta.
Diego! Mikä tuli?
Onko tuo sun? -Cokista ja gammaa.
Kusipää! Panit sen Diegon lasin viereen!
Diego, herää...
Niin -Diego?
Ei kun sen ystävä. Diego on sairas. Me viedään se sairaalaan.
Mitä tapahtui? Voinko puhua hänelle?
Ei, kun.. -Mihin viette hänet?
Minne menette? -Quirónin sairaalaan.
Quirónin sairaalaan.
Mene kyytiin. Paco...
Otin sen takin mukaan.
Voinko auttaa? -Kiitos.
Pitää lopettaa. Menettekö sairaalaan?
Saatan teidät. -Pidän teistä kiinni.
Vastaanottoonko? -Niin.
Mikä olo? -En tiedä. Sekava.
Puhuitko äidin kanssa? -Puhuin.
Kerroitko, että olin koomassa? -En! Hulluko olet?
Heräsitkin jo kuuden tunnin päästä.
Jos joskus kerrot tästä, sano että pyörryit.
Tai jotain.
Sanoin, että söit jotain sopimatonta.
Uskoiko hän? -En tiedä.
Hän aikoi tulla tänne, mutta sain estettyä.
Nukutko sinä? -Ei nukuta enää.
Haluatko jutella? -En.
Puhunko minä? -Puhu, jos haluat...
Saisit muuta ajateltavaa.
Ennen elokuvauraani olin loistava tarinankertoja.
Kerro sitten, miksi äiti pelkää niin sitä Erneston poikaa. -Pelkääkö?
Vannotti, että pidän silmät auki, jos se tyyppi vielä ilmestyy.
Eikö hän selittänyt, miksi? -Ei hän selittele mitään.
Se on pitkä tarina. -Judit sanoi samaa.
Miten tapasitte sen tyypin?
Tapasimme 14 vuotta sitten.
Toimistossa, jonka vuokrasimme elokuvantekoa varten.
Kirjoitettuani ja ohjattuani viisi draamaa -
olin vihdoin tehnyt komedian. Tai niin minä luulin.
Halusin vaihtaa genreä ja ottaa riskin.
Ja niin tosiaan tein. Otin riskin.
Mateo... Täällä on joku tyttö. Ei sopinut tapaamista.
Millainen tyttö?
Liian sievä ollakseen mukava. -Niinkö?
Liikemies Ernesto Martelin rakastajatar. Tuli pojan kanssa.
Näytteleekö nainen? -Varmaan, kun on ollut sen miehen kanssa 2 vuotta.
Tule tervehtimään.
Tärkeille ihmisille kannattaa olla mukava. -Selvä.
TYTTÖJÄ JA MATKALAUKKUJA
Hei. Olen Lena. -Mateo.
Ernesto Martel nuorempi. -Hauska tavata.
Anteeksi, että tulimme tällä tavoin.
Haette väkeä elokuvaanne. Haluaisin koe-esiintyä.
Voin tulla myöhemminkin.
Olette jo täällä, joten luetaan jotain.
Lukeminen ei sujunut. Meitä molempia hermostutti.
Ensitapaamisella tajusin vain -
että se nainen sai minut hämilleni jo pelkällä läsnäolollaan.
Missä olitte aamulla?
Eikö Ernesto kertonut? -En kysynyt.
Tapasimme erään ohjaajan. Minä koe-esiinnyin. -Miksi?
Haluan tehdä töitä!
Etkö aikonut sisustaa talon? Vaihtaa huonekalut, matot, lamput...
En osaa sisustaa näin isoa taloa. Palkkaa sisustaja.
Saat silti opastaa häntä. Opit samalla itsekin.
Olen aina halunnut näytellä.
Kokeilit kerran, ja kuinkas kävi? -Tuo oli törkeää.
Anna anteeksi, rakkaani.
Menen yläkertaan.
Lena kiltti.
Ethän suuttunut, kulta?
Eipä sen väliä. Olin surkea. Olin tosi hermona.
Herra Mateo Blanco soittaa.
Tuo se puhelin!
Asia on kuulemma tärkeä. -Niin?
Selvä. Tietenkin.
Hyvä on. Kiitoksia.
Se oli se ohjaaja. Hän haluaa tavata uudestaan.
Mitä aiot tehdä? -Tapaan hänet. Minun on saatava tehdä jotain.
Haluan näytellä! -Entä minä?
Täällä Magdalena Rivero. Perun huomisen hierontani.
Soitan myöhemmin. Kiitos.
Ei se rooli ole vielä minun.
Kohta on. -Ei se muuta mitään.
Paitsi että minäkin tekisin töitä. Vaihdamme kuulumisia iltaisin.
Mennäänkö naimisiin? -Mitä?
Tule vaimokseni.
Etkö ole mennyt vihille ja eronnut kyllin monesti? -En sinun kanssasi.
Olemme asuneet yhdessä kaksi vuotta.
Näin on hyvä, eikö olekin? -Ei näköjään sinusta.
Martel halusi tuottaa sen elokuvan. Äitisi oli sitä vastaan.
Odotamme apurahaa... -Enkö tosiaan voi auttaa?
Ei sinun tarvitse. Ajattelin puhua tv-väelle.
Mutta se veisi kuukausia, ja haluan jo päästä kuvaamaan!
Ihan kuin Audrey. -Ilmetty Audrey!
Painu siitä! -Mene lähemmäs peiliä.
Nyt kasvosi näkyvät hyvin.
Ole ensin sivuttain. Ota liioiteltu hymy, mallien tapaan.
Tännekö? -Niin.
Hymyile silmillä, älä avaa suutasi paljon.
Anna mennä. Nyt.
Hyvä. Vielä. Avaa vähän suutasi. Nyt.
Loistavaa. Vielä. Hienoa.
Taidetta! -Nimenomaan!
Nyt haluaisin kokeilla jotain rohkeampaa.
Platinablondi-peruukki. Pop-tyyliä.
Minulla on Goldie Hawn -peruukki, sellainen pöyhkeä.
Se on aivan ihana. -Ei kai hän näytä siinä puudelilta?
Eikö se käy? Goldie näyttää puudelilta. -Ei sitten.
Arvasin. Goldie ei käy. Tuo käyttää sitä peruukkia itse.
Platinablondi siis? -Niin.
Muutan meikkiäsi.
Häivy!
Tekoperuukki, tosi paha.
Kanekalon-kuitua, mutta näyttää upealta.
No, katsotaan. -Sekoat täysin.
Pane nämä korvakorut.
Judit, siirtyisitkö vähän vasemmalle.
Väsyttääkö? -Ei.
Älä hymyile. Peruukki on kyllin teennäinen.
Juuri noin. Loistavaa.
Judit ei koskaan pitänyt Lenasta. Minä pidin päivä päivältä enemmän.
Ja Ernesto nuorempi piti minusta, ja sitä aioin hyödyntää.
Hänen isänsä oli pyytänyt häntä tekemään dokumentin kuvauksista.
Ja Ernesto vanhempi oli täysin naisensa lumoissa.
Hän tuotti elokuvamme, koska ei halunnut menettää Lenaa.
Käsittämätöntä paskaa!
Ja käy!
Keskellä sitä tunteiden panoraamaa aloitimme kuvaukset.
Mieti gazpachoja jotka teit Ivánille ja sitä, miten hän piti siitä.
Se saa sinut tuntemaan tuskaa.
Palaat kotiin kuvaussession jälkeen.
Avaat oven, näet puhelinvastaajan.
Selvä. -Jos se vilkkuu, viesti voi olla Ivánilta.
Jos se ei vilku, päivä on pilalla. Olet etsinyt häntä kaksi päivää.
Hyvä on, selvä.
Kuule, piditkö siitä tomaattijutusta?
Kyllä, liikutuin ihan. Niin minäkin.
Että sitä voikin liikuttua tomaateista.
Liikutuin kylläkin sinun kauniista sanoistasi.
Mahtavatko he pitää toisistaan?
Pitävätkö he toisistaan? Mitä sanotte? -Minäkö?
En minä vaan tiedä. Seuraan vain heidän huuliaan.
Maista tätä... Mitä pidät?
Poikki! -Pannaan purkkiin.
Teetkö vielä jotain? -En, voit mennä.
Voin jäädäkin. -Mene vain, tarkistan muutaman peruukin.
Rakastan peruukkeja! -Ei! Kuvasit niitä jo tuntikaudet.
Entä Lena? -Ai Lena...
Sovitimme peruukkeja, ja hän pyysi hierojaa. Hänen niskaansa särkee.
Minun niskaani ei särje. Enkö voi kuvata?
Ernesto kiltti, häivy!
Nähdään huomenna.
Edurne...
Haluan puhua Lenan kanssa, rauhassa. -Ilman muuta.
Vahdin täällä kuin koira.
Odota! Onko poika vielä täällä? -Lähetin hänet kotiin.
Edurne pitää vahtia.
Mateo, tämä on järjetöntä.
Hei. -Hei.
Mitä sinä teet? -En mitään. Odotin sinua.
Elokuvanteko onkin rankkaa työtä. -Niin on.
Se ihan imaisee mukaansa.
Eikö sinua väsytä? -Suklaa antaa energiaa.
Pidän tummasta appelsiinisuklaasta. -Tarkoitin kuvauksia, en suklaata.
Ai, väsyttää! Viikon lopussa olen tosi väsynyt, mutta onnellinen.
Lepo tekisi hyvää. Mennään viikonlopuksi lbizan-taloomme.
Harjoittelemme viikonloppuisin.
Myös kuvausten aikana? -Niin.
Harjoitteletteko koko päivän? -Niin on tapana tehdä.
Et voi hylätä läheisiäsi kuukausiksi!
Elokuva määrää tahdin. -Ei, vaan minä. Tuottajana.
Onko jokin vialla? -On.
Täysin persoonatonta. Näissä lavasteissa ei ole elämää!
Puhunko Antxonille? -Minä puhun.
Mikä sinun on? Näytät kamalalta.
Diegon henkeä ahdisti koko yön. Emme nukkuneet kumpikaan.
Eikö syytä tiedetä? -Yksi lääkäri puhuu astmasta, toinen allergiasta.
Aiheuttajaa tutkitaan yhä, mutta tämä on niin toivotonta.
Huolehdi vain pojastasi. Ota vaikka vapaata. -Kiitos.
Ai niin, puhuin tuottajan kanssa. -Mistä?
Hän valitti, että Lena on liiaksi kiinni kuvauksissa.
Kuinka elokuvaa muuten tehdään?
Ernesto on liikemies, ei taiteilija.
Ei häntä kukaan pyytänyt tuottajaksi!
Siitä on nyt turha keskustella.
Hän vie Lenan viikonlopuksi Ibizalle. Ette voi harjoitella.
Se paskiainen!
Pois nämä lamput, pöytä ja tuolit! Haluan aidon näköiset lavasteet!
Näytän aivan kamalalta.
Säikähdät, kun kosketan sinua, mutta et, kun näet minut kuolleena?
En ajatellut, että olet kuollut, vaan että nukut.
Yleensä minä kuorsaan.
Jos olisin uskonut kuolleeksi, en olisi meikannut sinua varten.
Moni ikäiseni saisi sydänkohtauksen naituaan kuusi kertaa.
Olet nuori ikäiseksesi.
Voisin hyvin kuolla naituani sinua päiviä, viikkoja, kuukausia -
vuosia, vuosisatoja.
Olen hulluna sinuun, viet minulta järjen.
Taidat tietää sen. -Niin taidan.
Ja käy!
Löysin nämä jalkakäytävältä. Putosivat parvekkeeltanne.
Ivánin lahjoja. Heitin ne ulos.
Eihän sellainen käy, neiti Pina. Joku voi vaikka kuolla.
Uudenvuodenyönä Napolissa heitetään kalusteitakin ulos.
Vaari oli sieltä kotoisin, se on minulla verissä.
Emme ole Napolissa eikä ole uusivuosi.
Tavaroiden heittely rauhoittaa. Pidä sinä ne. -Mikäpä siinä.
''Rakkaus''.
Te sanotte ''rakkaus'', minä sanon ''seksi''.
Poikki!
Pannaanko purkkiin? -Ei hitossa!
Korjaan meikkiäsi myöhemmin.
Ei taida sujua tänään. -Ei niin.
Mikä on? -Kerron myöhemmin.
Pidetään tauko. -Puoli tuntia?
Puolen tunnin tauko! Siivotaan vähän ja mennään ulos.
Ei huulia.
Oli aivan kamala viikonloppu.
Emme harjoitelleet, jotta voisit levätä. Levätä?
Se kusipää oli päälläni 48 tuntia! Ei antanut hetken rauhaa.
Mokoma paskiainen. Olen hermoraunio.
Ei huulia.
Ei, ei. Pystyn kyllä jatkamaan.
Varmasti? -Ilman muuta.
Sinun täytyy olla säkenöivä ja kepeä.
Selvä. Kepeä. Kepeä.
Et tiedä millaista on, kun se hirviö on kimpussa 48 tuntia.
Oksettaa ihan.
Paras, ettet ajattele sitä.
Ei puhuta enää Ernestosta. Siitä ei hyvää seuraa.
Mitä teette lehtiöillänne? -Kirjoitan ne täyteen.
Entä sitten? -Poltan ne.
Ne voisivat nukkua täällä. -Nukkua?
Jättäkää ne tänne. Saatte ne huomenna.
Kun ne ovat täynnä, minä pidän ne. -No, käy se niinkin.
Mihin aikaan tulen huomenna? -Soitan, kun on valmista.
Muistattehan, että työnne on ehdottoman luottamuksellista?
Tietenkin. No, näkemiin.
Hei, Lena. -Hei.
Isä kysyi, miksen lähde kanssasi joogaan. Hän kyselee aina.
Sano, että olen aikuinen ja vapaa, ja kielsin sinua seuraamasta.
En voi sanoa sellaista. -Kokeile. Se tekee sinulle hyvää.
En minä voi. -Et ainakaan tule mukaani. Senkin maanvaiva!
Ernesto, mitä sinä täällä teet? -Töitä.
Mateo kielsi kuvaamasta muuten kuin kuvauksissa!
Isä haluaa nähdä kaiken.
Hävetkää, kumpikin! Jättäkää minut rauhaan!
Kuvaan koko ajan. -Lopeta jo!
Käskin lopettaa! Tänne se hiton kamera!
Senkin hullu! -Jätä minut rauhaan, piru vie!
Katso minua!
Ernesto, kuuntele tarkkaan.
Kyllä, puhun sinulle.
Olin juuri rakkaani kanssa, ja olen onnellisempi kuin koskaan...
...sillä se mies rakastaa minua, paljon.
Älä huoli, jätän sinut pian rauhaan. Voit lakata vakoilemasta meitä.
Minulla ei ole mitään salattavaa.
En tiedä, tulitko myöhään vai varhain. -Sateella ei kuvata.
Minne sinä menet?
Jätän sinut, Ernesto.
Eikö puhuttaisi ensin? -Olen sanonut sanottavani.
Lena kiltti! -Hyvästi.
Lena, kuuntele. -Päästä minut!
Käänny, rakkaani. Autan sinua.
Anna kun autan.
Ei hätää, minä olen tässä.
Olisit voinut katkoa luitasi. Riisun kenkäsi.
Noin, nyt on parempi. Minä huolehdin kaikesta.
Auta vähän.
Käy siihen, varovasti.
Oikein hyvä, armaani.
Vien sinut sairaalaan.
Vaimoni putosi portaista. Nostakaa varovasti.
Varokaa päätä.
Rauhallisesti... -Varokaa jalkojani.
Viedään hänet traumaosastolle.
Voisinko soittaa? -Tohtorin huoneessa on puhelin.
Olisi kiire. -Pääsette ihan kohta.
Mateo? -Niin? Mitä nyt?
Etkö tulekaan? -En tänään.
Onko sattunut jotain?
Tuli yksi odottamaton juttu, mutta ei hätää, kaikki on hyvin.
Huomenna on iltakuvaus. Näemmekö ennen sitä? -En ehdi.
On kiireitä. Nähdään studiolla.
Kuulostat oudolta. Onko jokin hätänä?
Ei ole. Nähdään huomenna.
Nyt he tulivat. Älkää kysykö mitään.
Miten voitte, rouva? -Hyvin.
Voinko auttaa? -Ei tarvitse.
Martín, mene edeltä avaamaan ovi.
Kiitos tahdikkuudestasi.
Voitko riisua aurinkolasisi?
Mitä haluat minun tekevän?
Mitä teen, jotta annat anteeksi? -Vie minut studiolle.
Et saisi liikkua. -Ellet vie minua, raahaudun sinne itse.
Miten selität kipsin ja ruhjeet?
Se riippuu sinusta. -Minusta?
Teen mitä tahansa, jos vain jäät.
Jään luoksesi, jos Mateo saa päättää elokuvan kuten tahtoo.
Hän alkaa kysellä, ei hän ole tyhmä. -Sanon, että kompastuin.
Miten teet töitä, ellet voi kävellä?
Hän saa päättää, ja sinä kunnioitat hänen päätöstään.
Rahaa ja aikaa ei säästellä. Onko selvä?
Tuo on minun asuntoni.
Siinä oli kaikki. Ernesto tukee päätöstäsi. -Mitä päätöstä?
Et voi ensin kävellä normaalisti ja olla yhtäkkiä kipsattuna!
Kauanko joudut pitämään kipsiä? -Kolme viikkoa.
Voinko puhua Lenan kanssa kahden?
Kerro totuus.
Ei kukaan putoa portaista.
Niin käy vain elokuvissa. -Puhu hiljempaa!
Kuvaukset on vietävä loppuun. Ennen en voi jättää Ernestoa.
Miksi? Hän on psykopaatti! Etkö voi jo uskoa?
Voi luoja...
Lupasin jäädä hänen luokseen, jos saat tehdä elokuvan -
omilla ehdoillasi.
On oltava jokin toinen keino. -Mikä?
Minun on nyt oltava hänen luonaan. -Mitä tarkkaan ottaen lupasit?
Asumme yhdessä, eri makuuhuoneissa. Hän ei saa kajota minuun.
Hyväksyykö hän sen? -En tiedä, mutta kuvaukset on saatava loppuun.
Emme voi lopettaa nyt!
Meillä on jäljellä vain yksi porraskohtaus.
Loppu on otettava uusiksi.
Uusinta 23. Kohtaus 1, otto 1.
Ja käy!
Olet siis Ivánin ex-vaimo. Olet ollut mielisairaalassa 20 vuotta.
Nyt en ole mielisairaalassa.
Olen tässä sinun kanssasi ja laskeudun kohta portaita.
Olet ilmeisen innokas tapaamaan hänet.
Sinun jälkeesi. -Sinulla tässä kiire on.
Minä olen odottanut jo 20 vuotta. Ole hyvä vain.
Kuten sanoin, erottuani miehestäni -
menin kadulle, ja eräs tyyppi silmäili minua.
Komea mies. Mikä takamus, mitkä jalat...
Toin hänet kotiini, ja naimme useasti.
Seksi kiinnostaa minua sosiaalisena ilmiönä.
Millaista oli? -Sängyssäkö? Upeaa. En ole moista kokenut.
Tämä otto on hyvä. -Ja mikä isovarvas!
Joka aamu Lena tuli uupuneena kuvauksiin.
Useasta otosta joku lopulta onnistui.
Elämä Martelin kanssa oli helvetillistä. Sen näki Lenasta.
Kuvausten loputtua rukoilin, että Lena jättäisi hänet -
mutta hän kantoi huolta elokuvasta.
Hän jättäisi miehen vasta valittuani parhaat otot.
Täällä Magdalena. -Onko jokin hätänä?
Olen täällä alhaalla. Ei ole taksirahaa. -Tulen sinne.
Palaan kohta.
Hän on wc:ssä.
Mitä tapahtui?
Me tappelimme. Hän repi vaatteeni ja heitti minut ulos.
Anna taksikuskille tippiä. Hän lainasi takkiaan...
Se kusipää! Nyt ilmoitamme poliisille.
Ei! Vie minut kauas hänestä.
Ilman muuta. Mitä vain tahdot.
Anna se kamera.
Mitä kirjoitat?
Playa del Golfon salaisuutta.
Kun otin valokuvan, en nähnyt suutelevaa paria.
Mikä se salaisuus on? -En tiedä. Kirjoittamalla se selviää.
Me olemme se pari.
Mikä se on? -Näyttää jalalta.
Se on käsi.
Ja vielä kaksi jalkaa!
Kaksi ihmistä, kuolinasennossaan.
Mies ja nainen.
He kuolivat yhdessä.
Mikä rouva Joycelle tuli? -En tiedä.
Catherine, mikä sinun on?
Kuukausi kului aivan huomaamatta.
Jossain vaiheessa olisi palattava, mutta lykkäsimme sitä.
Olin huolissani äidistäsi ja sinusta.
En edes hyvästellyt teitä, ja sinä podit sitä allergiaasi.
Tarvitaanko valkaisuainetta? Ei? No, palataan ensi viikolla.
Anteeksi, että häiritsen. Kysyisin vain, olisiko täällä minulle töitä.
Apu olisi tarpeen, näin kauden alussa.
Onko työkokemusta? -Olin Madridissa sihteerinä.
Hallitsen hyvin molemmat kielet.
Hän voisi tulla ensin iltapäivisin. Katsotaan sitten jatkoa. -Hienoa!
Anteeksi... Te näytätte ihan tuon mainoksen tytöltä.
TYTTÖJÄ JA MATKALAUKKUJA
En ole hän.
Arvasin, että hän tekee jotain. -Ei kai ensi-ilta voi olla jo nyt?
Hän yrittää saada sinut palaamaan. Se mainos oli kuin etsintäkuulutus.
Mitä me teemme? -Ei mitään. Paskat hänestä!
''Tyttöjä ja matkalaukkuja''. Täysi floppi.
Mitä siinä lukee?
Onneksi ei menty ensi-iltaan.
Ne paskiaiset!
Judit, minä täällä. Olisi tärkeää asiaa.
Soita minulle.
Tässä numero: 8451 32... -Alussa on 28.
Anteeksi, 2884 5132.
Kysy Harry Cainea. Olen täällä sillä nimellä.
Oletko siellä?
Odotan soittoasi.
Eikö äiti soittanut sinulle? -Ei.
Miksei? -Kai hän oli suutuksissa.
Olisi edes kertonut sinulle, mistä on kyse.
Emme puhuneet enää koko asiasta.
Etkö halunnut tietää? -Tietenkin!
Yritin kaksi päivää soittaa äidillesi ja leikkaajalle.
Kumpikaan ei vastannut.
Niinpä päätin palata Madridiin ja selvittää, mistä oli kyse.
Olemme ensi kertaa erossa.
Palaan viikonloppuna.
Tule mukaan, jos olet huolissasi.
En tule. Madrid pelottaa minua.
Magdalenan kuolema ei yllättänyt meitä syleilyssä, kuten uneksimme -
vaan autonpenkillä. Minut yllätti se, että jäin eloon.
Mateo.
Sano jotakin.
Mateo on kuollut, Judit.
Älä sano noin!
Hän ei vastaa, kun kutsumme häntä nimeltä.
Hän väittää, että Mateo on kuollut.
Hänen työnsä on kuvallista.
Kai pimeys on hänelle yhtä kuin kuolema.
Kykeneekö hän vielä näkemään? -Ei.
Kortikaalinen sokeus ei parane.
Hyvä, oikein hyvä.
Oikealla on portaat.
Mutta ei vielä tässä. Mennään vähän eteenpäin.
Minä talutan sinua. Mennään.
No niin.
Ei ole enää pitkästi.
Autolle on muutama porras.
Mennään varovasti, ne ovat korkeat. 25 senttiä, mittasin ne.
Odota, niin lasken laukkusi maahan.
No niin.
Ensimmäinen porras on vaikein, mutta minä tuen sinua.
Liu'uta jalkoja eteenpäin.
Noin, anna mennä.
Hyvä.
Nyt toinen askelma.
Vielä vähän matkaa.
Noin. Nyt portaat loppuivat.
Kävitkö Lenan äidin luona siellä kylässä? -Kävin.
Mitä hän sanoi?
Oli kovasti kiitollinen Ernestolle, joka hoiti järjestelyt.
Onko hän siellä? -On. Hänet haudattiin isänsä viereen.
Näitkö haudan? -Näin.
Millainen se oli?
Koruton. Hänen äitinsä ei halunnut mitään koristeellista.
Katso, äiti! Meri!
Olemme Famarassa.
Pysäyttäkää. Menen ulos. -Ethän sinä voi mennä yksin.
Hoida kaikki hotellilla. Odotan rannalla.
Minäkin haluan! -Tässä tuulessa?
Ei tuuli haittaa. -Ole hiljaa, Diego.
Pysäyttäkää auto.
Äiti kiltti, anna minun jäädä. En ole ikinä nähnyt merta.
Ole kiltti. -Hyvä on. Onhan takki kiinni?
Älä mene lähelle vettä. Anna kätesi.
Älä päästä hänestä irti.
Neppari kiinni...
No niin.
Varo porrasta.
Mennään.
Odottakaa täällä.
Huomenta. -Huomenta.
Maksaisin Mateo Blancon laskun.
Kenen? -Mateo Blancon.
Eihän täällä ole ketään sen nimistä? -Ei.
Hän on se mies, joka oli onnettomuudessa.
Harry Caine? -Niin tietenkin.
Harry! Harry Caine!
Täällä ollaan, Judit!
Nyt täytyy lähteä, Harry.
Tulehan. Anna kätesi.
Jäädään vielä, jooko?
Tottelehan äitiäsi. Tuulikin on sinulle pahasta.
Olen tässä, Harry.
Älä vaan kompastu.
Muistatko Famaran, Diego?
Muistan oikein hyvin. Näin ensi kertaa meren.
Muistan leijat ja haukkuvan koiran.
Minäkin muistan sen koiran.
Mitä sinä teet? -Yritän koota valokuviesi palasia.
Yksi kuva on jo melkein koossa.
Mikä piristäisi sinua?
Haluaisin kuulla Jeanne Moreaun äänen. -Ei ole puhelinta.
Etsi Mallen elokuva Hissillä mestauslavalle.
Hyvä on. Fritz Lang, Jules Dassin, Nicholas Ray... -Ylempää.
Fanny ja Alexander, Fellinin 8 1/2, Lääkärin omatunto... Tässä se on.
En olekaan nähnyt tätä. -Toivottavasti pidät.
Hulluko olet! Poliisi ei saa löytää sitä kotoani...
Ei sitä! Se on Tyttöjä ja matkalaukkuja !
En ymmärrä. -Ilmiselvää!
Jos poliisi löytää talostani 50 kiloa kokaa -
minut voidaan pidättää.
Miten se matkalaukku Ilmestyi taloosi yhtäkkiä yllättäen?
Kuulostaa oudolta, eikö?
Kuten sanoin, erottuani miehestäni -
menin kadulle, ja eräs tyyppi silmäili minua.
Komea mies. Mikä takamus, mitkä jalat...
Toin hänet kotiini, ja naimme useasti.
Tämä on käsittämätöntä.
Sängyssäkö? Upeaa. En ole moista kokenut.
Kuinka valitsin nuo otot? Nehän ovat aivan kamalia.
Mitä haluat tehdä tänään? -Pitää mennä kotiin.
Äiti jätti viestin. Hän tulee juhlimaan syntymäpäivääsi.
Syntymäpäivääni? -Niin hän sanoi.
No, jos Judit sanoo... -Onneksi olkoon!
Täytynee viedä teidät syömään.
Onko ketään kotona?
Tässä ollaan. -Voi kulta, oli kamala ikävä!
Mitä nyt? Näkeekö sen? -Joo.
Tänään en ehtinyt persettäni pyyhkiä.
Älä katso noin. Etkö ole jo tottunut? -Olen, anteeksi.
Voi kun olet komea!
Oletko kunnossa? Olin kamalan huolissani. -Olen.
Mateo huolehti minusta yötä päivää. -Mateo? Etkö sano häntä Harryksi?
Sanon.
Hänelle pitää ostaa syntymäpäivälahja.
Mitäs te olette puuhanneet? -Ei ihmeitä.
Katsoimme elokuvia ja juttelimme.
Juttelitte? -Niin.
Mistä? -Äiti!
Ja mikäs sinua vaivaakaan? En taida uskoa siihen vatsakatarriin.
Käytit sitä tekosyynä käsikirjoituksessa.
Minulle sattui onnettomuus. Ei puhuta siitä nyt.
Mikä onnettomuus?
Vaikea selittää... -Yritä, en minä niin tyhmä ole.
Joskus toiste. Olen kunnossa.
Menen ostamaan Mateolle dvd:itä.
En tiedä, mistä te puhuitte näiden päivien aikana...
Mutta tiedän, mitä en ole kertonut kaikkina näinä vuosina.
En ole kysynyt siitä. -Olet miettinyt sitä tuhannet kerrat.
Tämä on lahjani sinulle.
Se on myös sinulle, Diego.
Kun te kaksi katositte, Ernesto vanhempi halusi vain kostaa.
Anna olla, Judit. -En anna.
Sinulla oli rankka päivä. -Siksi juuri.
Haluan päättää sen paremmin.
Ernesto hautoi teille kostoa.
Siksi hänen piti lahjoa meidät, tai ainakin minut ja leikkaaja Luis.
Hullu suunnitelma, mutta se toteutui.
Menimme mukaan, tuosta vain. Luis ja minä.
Minulle hän sentään järjesti alibin.
Olisin 6 viikkoa Yhdysvalloissa, Mayo-klinikalla.
Diego paranisi sienitulehduksestaan. Enkä olisi paikalla, kun hän...
...tuhoaisi elokuvasi.
Niin hän aikoi tehdä. Hän halusi tuhota elokuvasi.
Jäin mieluummin Madridiin, jossa Diego saisi hoitoa.
Tahdoin olla todistamassa sitä.
Jos kerran pettäisin sinut, halusin myös kärsiä siitä.
Oli yhtä kidutusta katsella, kun Ernesto valitsi surkeimmat otot -
ja Luis editoi ne ja teki elokuvastasi kamalan.
Ajattelin, että kestäisin sen vain kärsimällä lisää.
Myin itseni Ernestolle mustasukkaisuuden tuskissani.
En voinut antaa anteeksi sitä -
että lähdit Lenan kanssa sanomatta sanaakaan.
Petokseni oli kosto sinulle, Lenalle ja itselleni.
Vain Diego oli viaton.
Kultaseni, anna anteeksi että olin katkera kaikki nämä vuodet.
Pilasin sinun nuoruutesi.
Toinen gintonic, kiitos.
Älä katso minua noin.
Kiitos.
Älä jatka. Se ei ole tarpeen. -On se.
Olet taas Mateo, joten voin kertoa.
Kerroit jo kaiken.
En kaikkea.
Kukaan ei tiennyt, missä te olitte.
Ernesto järjesti kaiken: ensi-illan ja muun hässäkän, jotta reagoisitte.
Hänen kostonsa vaati reaktiotanne.
Hän kyseli alituiseen, missä olette, mutta en todellakaan tiennyt.
En halunnut soittaa sinulle ja hankaloittaa elämääsi.
Ernesto pestasi yksityisetsiviä -
mutta ennen kuin he löysivät teidät -
sinä soitit 2 päivää ensi-illan jälkeen.
En voinut vastata, koska häpesin ja olin typertynyt.
Olen sitä yhä.
Kun Ernesto taas kysyi sinusta -
annoin hänelle jostain syystä sen Famaran numeron.
Hän lähetti poikansa etsimään teitä Lanzarotelta.
Poika löysi teidät onnettomuus- paikalta ja soitti sairaalaan.
Liittyikö hän onnettomuuteen? -Ei!
Mutta ellen olisi antanut sitä numeroa hänen isälleen -
ehkä mitään ei olisi tapahtunut.
Miksi ajattelet niin? -En tiedä.
Omatunto kai soimaa. -Nyt riittää! 14 vuotta huonoa omaatuntoa riittää.
Odota, autan sinut alas. -Ei, kiitos. Hyvää yötä.
Soita, jos tarvitset jotain.
Puheluun ei vastata. Jättäkää viesti.
Hei Diego, Mateo täällä.
Anteeksi että soitan näin varhain.
Pyydätkö äitiäsi soittamaan. Kiitos.
Oletkin varhain liikkeellä. -En saanut nukuttua.
Harmi. Kahvia ja paahtoleipää? -Kiitos. Soitatko tähän numeroon?
Ray-X?
Tässä. -Kiitos.
Tuon sen kahvisi.
Ernesto -Kuka siellä?
Anteeksi, että häiritsen. Täällä Mateo Blanco.
Jopas jotakin!
Kunnon aloitus päivälle.
Millainen olo? -Pientä krapulaa vain.
Viime yön katarsis teki hyvää.
Anna kun autan. -Ei tarvitse, istu vain.
Diego. Yksi asia jäi kertomatta.
Syödään ensin aamiaista.
Jos en kerro nyt, voi jäädä kertomatta.
80-luvun lopulla Mateolla ja minulla oli rakkaussuhde.
Arvasin jo ennen eilistä katarsista. -Oikeasti?
Se nyt oli selvää. Samat verhot kummankin makuuhuoneessa -
samat matkamuistot ja ristit... -No niin.
Yhtä asiaa et taida tietää.
Mateo on sinun isäsi.
Onko Mateo isäni? -On.
Entä se hetken ihastus, oletettu biologinen isäni?
Keksitkö hänet? -Voin salata asioita, mutta en keksiä.
Se mies oli olemassa. Meillä oli suhde.
Hän oli homo, ja suhde loppui lyhyeen.
Tietääkö Mateo?
Hulluko olet!
Hän kysyi kyllä, mutta kielsin.
En halunnut painostaa häntä, jotta suhteemme ei muuttuisi.
Enkä kysynyt, haluaako hän isäksi.
Hitto vie! Mateo on isäni.
Hän muuten soitti aamulla.
Mitä hän halusi? -Että soitat hänelle.
Mikset herättänyt? -Tarvitsit lepoa, eikä asia ollut kiireinen.
Anna puhelin.
Niin? -Hei. Diego sanoi, että soitit.
Oletko kunnossa? Tarvitsetko jotain? -En ole kunnossa -
ja tarvitsen 40 000 metriä raakafilmiä viime elokuvastani.
Haluan editoida sen. Olen Erneston pojan luona.
Hän sanoi, että materiaali tuhottiin vuonna -94.
Niin arvelinkin. Se vain tapahtui yllättävän pian.
Miksi olet siellä? -Aion kiristää häntä.
Tarvitsemme rahaa, ja hänellä sitä on.
Diego ei saa palata siihen baariin. Haluan maksaa hänelle palkkaa.
Älä ole hullu! -Ei ole ketään muuta, jota syyttää Magdalenan kuolemasta.
Voi hyvä luoja! Odota, kerron yhden asian.
Kerroit yöllä ihan tarpeeksi. -Kuuntele!
Olin tuotannonjohtaja. Vain minulla oli pääsy laboratorioon.
Välitettyäni Erneston tuhoamiskäskyn otin sen raakafilmin.
Se on kotonani. -Valehtelet.
En kertonut yöllä, kun en tiennyt, että haluat editoida sen.
Otin tuplaotot, ääninauhat, kaiken!
Saat ne. -Se muuttaa kaiken.
Tule sieltä ja jätä Ernesto rauhaan. Hän ei liity tähän mitenkään.
Kertokoon silti, miksi oli Lanzarotella.
Hei sitten, soitellaan.
Ernesto ja hänen kameransa.
Tulee mieleen Peeping Tom.
Minä vain en halunnut tappaa sinua.
Noinkohan?
Tämä Making of todistaa sen.
Mitä minä sillä? En näe sitä. -Joku, johon luotat, voi selostaa.
Näin päättyy dokumentti Mateo Blancosta eli Harry Cainesta.
Millainen se Erneston ''dokumentti'' on?
Hyvin mielenkiintoinen.
Mitä näet nyt?
Viimeinen yö, kun palasitte ravintolasta.
Kuinka hän pystyi kuvaamaan meitä pimeässä?
Auton valot ja tilateoksen valaistus riittivät siihen.
Ja hän käsitteli kuvaa digitaalisesti.
Ernesto ei aiheuttanut onnettomuutta ja hän oli ensimmäisenä auttamassa.
Miten hän ajoi ja kuvasi yhtä aikaa? -En tiedä.
Onko muuta, mitä minun pitäisi tietää?
Mitä näet nyt?
Kun Lena ja sinä odotitte liikenneympyrään tulevaa autoa -
te suutelitte. -Suutelimmeko? En muista.
Tavallinen suudelma, joita pariskunnat antavat toisilleen.
Viimeinen suudelma. -Niin.
Lena ei kuollut syliisi kuten uneksitte -
mutta hän tunsi viimeiseksi sinun huultesi maun.
Onko se tässä? -On.
Anna tulla ruutu kerrallaan.
14 vuotta kuvausten jälkeen -
pääsin viimein editoimaan Tyttöjä ja matkalaukkuja.
Ai, sinä... -Jätin tuhat viestiä.
Tuhat sinulta, ei yhtään Ivánilta. -Mikä tuo laukku on?
Iván jättää minut. -Entä kyynärsauvat?
Hänen hullu ex-vaimonsa tyrkkäsi minut alas portaita.
Minäkin erosin miehestäni. -Voi ei.
Keitin kahvia, voitko kaataa?
Etsin Ivánia koko yön. En ole vieläkään nukkunut. -En minäkään.
Milloin te erositte? -Neljä päivää sitten.
Otatko sokeria? Aavistin sen.
Erottuamme lähdin kadulle, ja eräs tyyppi silmäili minua.
Gazpachoa! Otan vähän! -Ei! Kaadoin siihen purkin unilääkkeitä.
Miksi? -Jos vaikka Iván tulisi.
Hän rakastaa gazpachoa. -Hullu!
Eipä soittanut. Revin puhelimen seinästä.
Minä vähän ihmettelinkin, mutta en halunnut udella...
Savuaako sinun sänkysi? -Tulitikku putosi ja sytytti sängyn.
En halunnut sammuttaa sitä, koska tuli puhdistaa.
Hae itsellesi kahvia.
Olitko kertomassa jotakin?
Ai niin!
Piti kertoa, että minullakin on kotona matkalaukku.
Miehesikö? -Ei.
Siinä laukussa on 50 kiloa leikkaamatonta kokaiinia!
Ryhdyitkö diileriksi? -En! Olen yhä sosiaalilautakunnassa.
Laukku ilmestyi yhtäkkiä komerooni.
Minun on päästävä eroon siitä kokaiinista.
Poliitikot käyttävät paljon piristeitä.
Saan pari kiloa puolueelle ja lautakunnalle, mutta entä loput?
Heitä pois! -Hulluko olet!
Poliisi ei vain saa löytää sitä kotoani.
En ymmärrä. -Ilmiselvää!
Jos poliisi löytää kotoani 50 kiloa kokaa, minut voidaan pidättää.
Miten se laukku ilmestyi komeroosi yhtäkkiä yllättäen?
Kuten sanoin, erottuani miehestäni lähdin kadulle -
ja yksi tyyppi silmäili minua.
Komea mies. Mikä takamus, mitkä jalat...
Toin hänet kotiini, ja naimme useasti.
Seksi kiehtoo minua sosiaalisena ilmiönä.
Millaista oli? -Sängyssäkö? Upeaa. En ole moista kokenut.
Ja mikä isovarvas! Katso, olen yhä kananlihalla.
Entä sitten? -Naituamme hän kysyi, voiko hän jäädä muutamaksi päiväksi.
Onko muffineja? -Kaapissa.
Ja paahtovanukasta. -Otan myöhemmin.
Annoin hänelle luvan jäädä, mutten luvannut mitään muuta.
Etten olisi helppo nainen.
Niin hän tuli matkalaukkuineen.
Eilen illalla näin tv:stä, että hänet oli pidätetty.
Hän oli maan suurimpia huumediilereitä. -Mitä?
Epäilykseni heräsivät, ja avasin sen laukun -
ja se oli täynnä kokaiinipusseja.
Otin yhden, lähdin ulos, ja sillä tielläni olen yhä.
Mikä tarina! -Hän oli ihmeen hyvä naimaan.
Vaarojen keskellä elävä mies nai kuin viimeistä päivää.
Sille ei ole vertaa. Katso ihoani! -Joo, näin jo. Varsinainen kyky.
Entä se matkalaukku? -Niin, se...
Voisinko tuoda sen tänne?
Kuulitko -Kuulin.
Haen sen. Jos se löytyy kotoani, ei minulla niin väliä -
vaikka olenkin sosiaalilautakunnassa.
Mutta pormestari järkyttyisi, ja puolue.
Uuteen skandaaliin ei ole varaa.
Älä huuda, Chon. -Poliisi!
Eihän kukaan tiedä, että olet täällä.
Olen ollut hyvin näkyvä lapsesta asti.
Ole olevinasi kahvilla.
Tämän me editoimme uudestaan.
Onkohan mitään järkeä jatkaa?
Mitä? Nauroin katketakseni. Haluan nähdä loputkin.
Aivan loistavaa, Mateo! -Sinun pitää julkaista se.
Ei, tärkeintä on saada elokuva tehtyä, vaikka sitten sokkona.
BROKEN EMBRACES [2009] DVD Rip Xvid [StB]